"Historien kommer att döma mig milt för jag tänker skriva den själv."
Bondfilmerna har gjort dem som spelar agent 007 till kändisar.
- Bond. - James Bond.
Alla utom en: den bortglömda James Bond.
1969 fick en bilmekaniker från Australien rollen som James Bond.
George Lazenby gick från att sälja bilar till att spela agent 007.
Är det sant som du har sagt att du ljög för att få rollen?
Filmen "I hennes majestäts hemliga tjänst" blev en kassasuccé.
Jag har nöjet att hälsa den nya James Bond välkommen.
Han erbjöds att göra sex filmer till, men avböjde.
Det här är en unik situation för du vägrade att göra fler Bondfilmer.
Hans namn är Lazenby, George Lazenby.
Det här är hans berättelse.
Du ska berätta din story. Vad kan jag vänta mig? Dramatik?
- Dramatik, hur då? - Finns det dramatik i ditt liv?
Hur menar du? Hela mitt liv är ett drama.
- Romantik? - Ja.
- Komik? Sex? - Lite...
- Droger? - Ja, en del.
- Våld? - Lite.
- Förvecklingar? - Ja.
Är det en bra historia?
Det beror på om man gillar såna historier.
För mig börjar berättelsen med att jag låg på sjukhus.
Skalpell.
Så. Håll i den.
När jag var tre år gammal...
Han är vaken!
Somna om igen.
...upptäckte de att jag hade ett njurfel.
De opererade 67 gånger och till slut hade jag bara en halv njure kvar.
Läkaren sa till min mamma att jag antagligen skulle dö i tolvårsåldern.
Jag insåg nog omedvetet att jag måste passa på att leva livet.
För det kunde ju vara över när som helst.
KAPITEL 1 Man lever bara en gång
Första gången jag stal en bil var jag bara sex år.
Jag tror att jag ville utnyttja den tid jag hade.
Pappa hade ingen bil för vi var fattiga.
Min farbror hade en Ford från 1936 som jag älskade.
Han lät alltid nycklarna sitta i.
Jag kröp in under instrumentbrädan.
Sen ställde jag mig upp och släppte upp kopplingen.
Bilen hoppade fram som en känguru.
Så var det.
Jag var en larrikin och jag gjorde precis som jag ville.
Sån har jag alltid varit.
Skynda er, barn. Sätt er på era platser och ta fram era pennor.
Som sagt, naturvetenskap finns överallt.
Ingen väntade sig mycket av mig.
George, lyssna nu!
Jag såg ingen mening med att gå i skolan.
Det var så trist i skolan: "Gud, inte geografi."
Kina, Ryssland, Ungern och Ukraina.
Jag struntade i var England och USA låg. Jag bodde i Australien.
De största molnen kallas cumulusmoln.
Vem fan bryr sig om naturvetenskap?
- Ja, vad är det George? - Är det här relevant i mitt liv?
Det var den attityden jag hade.
George Lazenby, ut i korridoren genast!
Rektorn Chuck Warner hatade mig.
Håll fram händerna med handflatan nedåt.
Han slog mig utan anledning.
"Vem hade med sig en orm till skolan? Det måste ha varit Lazenby."
Jag hade med mig en orm till skolan en gång.
Det var för att orka ta mig igenom skoldagen.
Ett sätt var att hitta på nåt bus.
Solen ingår i kretsloppet.
En flicka såg den... Den var inte farlig.
En gång hade jag med mig en väska full med fladdermöss.
Jag gick till avloppskanalen och fyllde skolväskan med dem.
Sen öppnade jag väskan och de flög ut i dagsljuset.
Det var jätteroligt. Folk skrek och sprang omkring överallt.
Det var värt att få smaka på käppen den dagen.
KAPITEL 2 Vägen till Pussy Galore
Ärligt talat så är bus och skoj inte så intressant.
Men det förändrades när jag fyllde 15.
Jag åkte nerför backen på min hoj en morgon.
En flicka satt och solade framför ett hus inte långt hemifrån mig.
June Green. Hon var 23 och jag var 15.
Hon hade en fascinerande kropp.
Så jag låtsades att nåt var fel på motorcykeln.
Vad är det för fel? Däcken är pumpade.
Jag skruvade lite här och där samtidigt som jag såg på henne.
Jag hade ingen aning om hur man tog kontakt med tjejer då.
Till slut sa hon: "Vad stirrar du på?"
Jag sa att motorcykeln var trasig.
Motorcykeln har gått sönder.
Får jag komma in? Har ni några verktyg?
Okej.
Plötsligt låg jag ovanpå henne.
- Det här var kul, eller hur? - Visst.
Coolt. Gör jag rätt?
- Vi torrknullade på köksgolvet. - Hur gör man då?
När man gör det med kläderna på.
Jag börjar bli lite trött i armarna.
Jag hade ingen aning om vad jag sysslade med.
Mina byxor putar ut lite.
Så småningom bjöd hon dit mig en kväll.
Jag minns när vi hade sex första gången.
Det var helt fantastiskt. Plötsligt tog nåt över min kropp.
Det var som att sväva i rymden. Det var den skönaste känsla jag haft.
"Vad i helvete?!" sa jag.
Jag trodde min penis hade exploderat.
Jag klev ur och tände en tändsticka för att kolla att allt satt kvar.
- Mår du bra? - Ja, vi mår bra.
Min penis är oskadd.
Jag ville genast göra det en gång till.
Jag började hälsa på varje kväll.
Varför gör inte folk det här hela tiden?
Läraren skrev till mina föräldrar att jag somnade hela tiden i skolan.
Det finns en frimurarsal i Queanbeyan där ungarna tar examen efter skolan.
Man får ett diplom.
Mamma följde med mig och jag utgick från att alla skulle få sitt diplom.
Det är sällan som nån inte får sitt grundskolediplom.
Så, efter nån timme...
Och George Lazenby... tar inte examen i år.
Jag gratulerar 1954 års elever på Goulburn och tar farväl av dem.
Jag var den enda i hela salen som inte fick nåt diplom.
"Jösses, jag fixade inte ens grundskolan", tänkte jag.
Jag visste att jag inte skulle bli tjänsteman, advokat, läkare-
- eller nåt annat där jag skulle behöva en ordentlig utbildning.
Det är pinsamt. Jag struntade i diplomet-
- men det var det att vara ensam om att inte få nåt som sved.
Om man inte blev godkänd fick man gå om hela året.
Det ville jag inte, så min farbror gav mig jobb som bilmekaniker.
Det gav inga pengar, det var uruselt betalt.
Du ser fantastisk ut i den här bilen.
Titta här. Dröm dig bort...
Jag såg att bilförsäljarna hade det mycket roligare än vi mekaniker.
Jag tittade fram under bilen och såg dem flörta med tjejerna.
Jag kan sitta i baksätet, vi får plats där båda två.
De hade kostym, åt lunch på fina ställen, hade en bil. Jag tänkte:
Vad gör jag under den här?
Jag sa till chefen att jag ville bli försäljare.
Men jag lyckades inte sälja nåt.
Den här gamla kärran har jag fått fixa ordentligt.
Bra utrymme i baksätet. Det gillar väl ni?
Har ni fått era stelkrampssprutor? Det skulle jag ordna först.
- De finns i många olika färger. - Jag tror inte vi är intresserade.
Ja, man ska inte fatta några förhastade beslut.
Jag finns här om ni ändrar er.
Jag var helt hopplös. Jag kunde inte sälja en enda jäkla bil.
"Den finns i olika färger..."
En kille som hette Johnny Horton hade läst på universitetet...
Här är nycklarna. Gratulerar, snygging!
...och han sålde 30 bilar i månaden utan att veta nåt om dem.
Det gjorde mig förbannad.
Till slut fick chefen en idé.
Han skickade mig på en kurs i hur man påverkar människor.
Det enda jag lärde mig var att lyssna och inte prata.
Hör vad de är intresserade av och prata bara om det. Glöm bilen.
Så jag började lyssna på kunderna.
"Målningarna, då?" sa Rhonda.
Jag insåg att soppan var slut och att sköldpaddan Shelly var nödig.
Jag tar den där. En gång bet Shelly nästan av lillfingret på mig.
Jag ryckte undan det och gav henne en morot. Ingen skada skedd.
Herregud, vilken historia...
Jag började sälja 30 bilar i månaden.
Så. Ni lär älska den.
Så chefen insåg att jag kunde bilar, och jag kunde sälja dem-
- så han gjorde mig till chefssäljare av begagnade bilar.
Ambassadfolk som ville sälja sina bilar började vända sig till mig.
Au revoir.
Do svidanija.
Mors, Raju! Hälsa fruarna.
Jag anade det inte då, men när jag kröp fram under bilen-
- var det ett steg på vägen mot att bli James Bond.
Säg åt era vänner att titta förbi. George Lazenby, säljchef.
KAPITEL 4 Ur romantisk synvinkel
Jag hade det bra, jag sålde bilar och gick på ambassadpartyn.
Jag blev mer sofistikerad och började förstå hur killar med stil för sig.
Champagne, sir? Ni verkar inte ha nåt emot en klunk.
En kväll var jag bjuden på ett party, så jag tog på mig en kostym.
Det var en flicka på partyt som var helt hänförande.
Hon hette Belinda, men hon var där med sin pojkvän.
Jag försökte få en chans att prata med henne ensam hela kvällen.
Men killen satt som fastklistrad vid henne.
- Kaviar, sir? Det är Royal Beluga. - Jag är inte hungrig, tack.
Jag försökte få prata med henne, men han vek inte från hennes sida.
När hon gick på toaletten väntade han utanför.
När hon skulle gå... Jag vet inte vad som flög i mig.
"Ursäkta. Jag tänker bjuda ut dig nästa vecka."
Jag visste ju inte hur mycket tid jag hade på mig.
Jag tänker bjuda ut dig nästa vecka.
Båda två stirrade på mig som om jag var galen.
De bara gick utan ett ord.
Jag tog reda på var hon jobbade och ringde och bjöd ut henne.
Hon sa att hon inte gick ut med män hon inte kände.
Jag föreslog att vi skulle göra nåt på söndagen.
Hon var tandsköterska.
- Vad då? Jag kommer genast. - Okej, hej då.
Hon ville bara bli av med mig. Hon ringde återbud 20 gånger.
Jag sa åt grabbarna att säga att jag inte var där.
Jag åkte hem till henne den söndagen.
När jag kom dit...
- Vad sysslar du med?! - Vem är du?
Hennes bror hoppade på mig.
Vill du knulla min syster, eller? Du ska få känna hur det känns!
Jag kämpade för att komma loss ur hans grepp.
- Mamman kom ut och sa... - Greg, släpp honom.
- Förlåt, mamma. - Fan också.
Vänta här så länge, vännen, så säger jag till Belinda.
Mamman bjöd in mig.
Pappan och en annan kille satt i vardagsrummet.
Ni måste vara Belindas pappa. Ni är lika som bär. George...
Jag sa till den andre att han såg ut som premiärministern Bob Menzies.
Det var Australiens premiärminister.
Otroligt!
Har nån sagt det förut?
Jag köpte de här åt dig. Ledsen att de är förstörda. Din bror...
- De är underbara. - Jag sa att jag skulle bjuda ut dig.
- Ja, det gjorde du. - Nu är jag här.
Det stämmer. Okej...
Hej då, pappa.-Hej då, Bob.
Heter han Bob också? Vilket sammanträffande.
- Vad ska vi göra? - Ta en simtur i floden.
"I floden?" sa hon. "Ja, vi åker och badar."
Jag ville vara ensam med henne.
- Tar du alla dina tjejer hit? - Vem tror du jag är egentligen?
Det är en speciell plats för mig. Jag kom hit när jag var liten.
- Vackert, va? - Ja.
Här får man vara i fred. Vi kan göra vad vi vill.
- Drar du ner blixtlåset? - Ja visst.
Jaha, ska vi...?
Du behöver inte hoppa i på riktigt.
Belinda, vänta på mig.
Jag trodde hon var rädd, men hon bara simmade i väg.
- Kommer du, eller? - "Simtur" betydde inte...
- Jag är lite rostig... Herregud! - Hoppa i!
Kom, vi simmar uppströms.
Jag simmade efter och jag var precis på väg att ge upp-
- när hon sa att om jag hade gett upp så hade hon aldrig träffat mig igen.
- Det är fint här, va? - Jättefint.
Allt gick som det skulle.
Vi började dejta.
Vi träffades tre kvällar och på den tredje dejten...
- Jag gillar din parfym, den... - Luktar gott? Tack.
Ja, jag gillar den.
Jag var trevlig och artig och plötsligt sa hon:
"Ska vi göra det eller inte?"
Gud! Mitt hjärta klappade. Jag ville inte klanta till det.
Nu?
Ja.
Jag tänkte: "Det är hon, jag gör det med henne."
Och plötsligt bara slaknade den.
"Gud, det har aldrig hänt tidigare."
- Mår du bra? - Jag behöver bara lite frisk luft.
Kvällen efter hände samma sak, och nästa också.
Jag ville ge den smisk... "Vad är det med dig?" Det hade aldrig hänt.
- Vem pratar du med? - Ingen. Jag kommer strax.
Jag var för förälskad i henne.
När man är kär blir man skrämd av kärleken, eller nåt. Jag vet inte.
Jag var helt desperat och då sa hon:
Min före detta pojkvän kommer till stan.
Hon skulle gå på en marinkårsbal.
Han har bjudit mig på nån marinkårsbal.
Går du så vill jag aldrig träffa dig igen.
Jag måste gå.
Jag ska berätta en hemlighet...
Jag kunde inte få upp den.
Jag gick på puben och blev aspackad.
Spärra in mig. Lås in mig och kasta bort nyckeln.
Bara för att snorren inte blev hård. Är det brottsligt, eller?
Är det ett brott?! Dra åt helvete!
Jag tänkte bara på Belinda och hennes pojkvän.
Han var i armén. Det kan bli rätt tråkigt ibland.
De är ungefär 18-20 år och får stånd av minsta vindpust.
De har en tävling där de hänger hopknutna kängor över sina penisar-
- för att se vem som klarar flest par kängor innan den viker sig.
Belindas pojkvän var känd för att alltid vinna tävlingen.
Så jag led som ett djur.
Jag blev så full att mina kompisar inte orkade med mig.
Jag hängde på baren-
- och allt jag minns är en vit klänning som svävade in.
George?
Sen minns jag inget förrän jag vaknade på morgonen.
Det låg en lapp bredvid sängen.
"Du var helt fantastisk. Jag tog bilen. Vi ses till lunch."
"Fantastisk"... Jag mindes ingenting, men från och med då var allt okej.
Jag var fantastisk.
Jag var störtförälskad.
Hon var... Min föreställning om den perfekta kvinnan var hon.
Mitt liv förändrades för hon var på en annan nivå än jag.
Min familj levde för dagen.
Hade de en dålig dag så var de panka till dagen därpå.
Hon var överklass. Hennes morfar var guvernör i New South Wales.
Han bodde i ett slott i Sydney. En gång skulle vi gå på en middag-
- men hennes pappa sa att jag inte var bjuden.
Jag fick stanna hemma och vänta på Belinda.
Belinda såg på mig och sin pappa och sa: "Jag går inte utan George."
Han gick utan oss, men han såg att jag kunde påverka henne.
Han ogillade mig. Han uppmuntrade henne att åka till London-
- för att komma bort från mig i tre månader och se vad som hände.
Jag hade drömjobbet och jag hade min drömkvinna.
Det viktigaste var hon, men hon stal mitt hjärta och åkte till England.
Jag tyckte att tre månader var en lång tid.
Nästa dag när hon befann sig nånstans ute på havet...
Jag mår så dåligt.
...sa de andra säljarna att tjejer blir som galna ute till havs.
- Hon har nog redan en ny kille. - Sluta!
När hon åkt började vi skriva till varandra.
Jag fick fem brev om dagen.
Sen blev det fyra. Sen tre.
Och plötsligt kom det inga brev alls.
Jag hörde efter på postkontoret.
Nej, de hade inga brev till mig.
Jag visste att hon hade en annan och jag ville vinna tillbaka henne.
KAPITEL 5 Blivande agent 007 ser rött
Jag tog båten till Tilbury i England.
Hytten låg under vattenytan-
- och jag delade den med fyra killar från Brisbane.
Men först åkte båtskrället runt hela Australien.
Melbourne, Adelaide, Perth, Singapore och sen över till Delhi.
Sen fortsatte den till Port Said och nåt annat ställe längre norrut.
Jag tror det är krig där nu. Sen Italien, Marseille, Gibraltar-
-och så till slut Tilbury.
När jag anlände i London väntade jag mig att få se Belinda.
I varje hamn hade jag skrivit till henne och berättat var jag var-
-och hur mycket jag älskade henne.
Och där stod jag med två resväskor, men ingen Belinda.
Hon var inte där.
Jag hade hennes adress, men ingen öppnade.
Jag väntade utanför till dess att pubarna stängde.
Jag gick till puben mellan varven, men hon dök aldrig upp.
Belinda!
Jag stoppade en taxi och sa att jag behövde ett rum.
Föraren visste precis rätt ställe när han hörde min australiska accent.
Rummet i Earls Court var så trångt att man satte dörrvredet i halsen.
Jag kunde bara tänka på Belinda.
Jag tänkte på hur hon låg med nån kille nånstans.
Det var omöjligt att hitta nån i England på 1960-talet.
Det fanns inga mobiltelefoner.
Känner du igen henne?
Jag hade rest hela vägen dit och så var hon borta.
Jag frågade mig vad jag hade gjort.
Ungefär tre månader senare tog jag en öl och tyckte synd om mig själv-
- när en kille hemifrån berättade att han just hade sett Belinda.
"Va?!" sa jag. Mitt hjärta började dunka.
Hjärtat stannade nästan. Där satt hon med hela Oxfords cricketlag.
Hennes pojkvän var deras lagkapten fick jag veta.
Jag vill prata med dig därute!
"Det går lika bra att prata här."
- Nej, vi tar det därute. - Du hörde vad hon sa.
Min knytnäve bara blixtrade till. Det var ren instinkt.
In med dig!
Medan jag gick runt hoppade hon ur bilen.
Ett helt gäng cricketspelare närmade sig.
Jag lär få stryk om jag hänger kvar här.
Jag var helt förkrossad, totalt vilsen.
Jag visste inte vad jag skulle göra och snart var pengarna slut.
Så jag gick till en bilhandlare och sa att jag sökte jobb.
Jag började ana att vi inte var ämnade för varandra.
Jag led av abstinensbesvär när jag ett par dagar senare fick ett brev.
Vi kunde träffas "platoniskt".
Vad fasen betyder det?
Jag tror det betyder känslomässigt, typ, andligen.
- Att mötas på samma våglängd. - Jag tror inte det stämmer.
"Platoniskt"... Det är understruket.
Det är bättre än inget alls.
Hon skrev att vi kunde se England tillsammans.
Jag sa till den som levererade bilar att jag kunde göra det gratis.
En bil skulle till Bristol. Det är inget turistmål.
Bristol, här kommer vi. Det ska vara fint där.
Hon följde med... platoniskt.
Platoniskt. Jag vet vad det betyder. Jag behövde inte ens slå upp det.
Det där ordet började irritera mig.
- Du ser fantastisk ut. - Åh, tack.
Vi åkte dit och åt middag ihop. Jag kände hennes doft.
- Du ligger efter. - Det räcker, tack.
Vi gör slut på flaskan.
Doft, smak och beröring är viktigt för hur mycket man älskar nån.
Här var det ungefär lika livat som på en begravning.
- Det var en väldigt trevlig kväll. - Visst var det.
- Här bor jag. - Och här bor jag, så...
- God natt. - God natt.
- Vi ses i morgon. - Det gör vi.
Hon anade inte att jag hade stulit hennes nyckel i receptionen.
Jag tänkte vänta tills hon låg i sängen... Naken, förhoppningsvis.
Då skulle jag komma in och överraska henne.
Jag kunde knappt vänta på att få vara med henne igen.
Plötsligt började det gurgla i min mage.
Jag fick den värsta diarré jag nånsin har upplevt.
Varje gång jag var på väg fick jag vända om och gå på toaletten.
Det kom, och så tvättade jag mig och gjorde ett nytt försök igen.
Nej, var en man nu... och bajsa!
Jag gjorde det sex-sju gånger.
Vänta, sex-sju gånger? Räckte inte en gång?
Nej, jag badade och hoppades på det bästa.
Pinsamt om det kommer brun rök ur baken på en när man håller på.
Vid frukosten nästa morgon sa hon:
Jag hade kunnat slå vad om att du skulle komma till mitt rum i går.
Du har förändrats.
Vad ska jag säga? Det har jag faktiskt.
- Det var kul. - Ja, det var det.
- Tack för att du följde med. - Jag är glad att jag gjorde det.
Vi körde hem till London på M4:an.
Det bara vräker ner.
Det var en mörk och regnig kväll.
Jag insåg vad jag skulle göra, så jag parkerade under en viadukt.
Jag tog tag i henne... och sen älskade vi.
Efteråt satt hon vänd mot fönstret och grät.
Belinda...
Plötsligt vände hon sig mot mig och jag trodde hon skulle slå mig.
Jag älskar dig. Jag älskar dig fortfarande.
- Flytta ihop med mig, då. - Jag kan inte. Pappa mördar mig.
Men han är ju inte där. Lägenheten är inte stor nog.
Ska du be pappa flytta in också?
Jag skulle stå ut med vad som helst.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Platoniskt.
KAPITEL 6 Älskande spion
- Jag älskar dig massor! - Detsamma.
Okej, vi ses i kväll.
Ha en underbar dag, älskling!
Hon flyttade in hos mig och det kändes som rena himmelriket.
Jag hade ju kommit till London för hennes skull.
Jag hade avancerat till att sälja Mercedes-Benz på Park Lane.
En dag kom en fotograf som hette Charles Jenkins in.
Vi kollade på en Mercedes när han sa:
Jag köper den om jag får ta några bilder på dig.
"Okej, en homo", tänkte jag. "Vem tar bilder på en man?" Jag var naiv.
Jag skickade dit Belinda. Han tog några foton av artighet och kom igen.
- Nej, din idiot, jag vill fota dig. - Vad pratar du om?
Jag visste inte ens att manliga fotomodeller existerade.
Du är inne. De söker såna män som du.
Ni vet, maskulina killar.
- Maskulina killar är inne. - Jaså?
- Allvarligt? - Ja.
Åh, George, du är fantastisk! Ett till. Du är född till det här.
- Kallas de headfaces, eller? - Det är dina headshots, raring.
- Headshots? - Ja, porträttbilder.
Han sa att man kunde tjäna pengar på Scotty's Modelling Agency.
Det var bortkastad tid, tänkte jag, men vad fan...
Jag väntade halva lunchrasten, men ingen tog emot mig.
De visste att jag var där, men ingen kom ut.
Så jag slängde bilderna i luften och gick därifrån.
Plötsligt ringde de: "Åk till The Times genast!"
"Bert Stern, den världsberömda fotografen, vill ha dig."
Hans modell hade hoppat av.
Han skulle hålla bebisar över huvudet och de kissade på honom.
Tredje gången det hände stack han.
Hux flux hade jag fått jobbet.
- Le. - Söt unge, eller hur?
Jag tänkte att det bara var ett jobb, så vad fan...
Joller, joller... Oj!
Du är väldigt kissnödig, eller hur?
De kissade på mig också, men det var okej. Det var ju bara bebiskiss.
Vad har han fått i sig egentligen?
Tre månader senare kom bilderna ut och alla ville ha mig.
Vi pausar där. Hur mycket av den här berättelsen är sann?
- Vilken? - Hela berättelsen.
Hur kan jag minnas det om det inte är sant?
Jag blev en av Europas manliga toppmodeller över en natt.
Jag var bokad sju dagar i veckan, så jag slutade på mitt jobb.
Jag tar bara min gamla pålitliga...
...putter.
Jag är sofistikerad.
Jag visste knappt var kameran var.
Jag vet inte ens om jag gör reklam för whiskyn eller fåtöljen.
Sen dök ett jobb upp, Big Fry. Det största reklamprojektet i London.
Big Fry kommer till stan med en stor låda choklad.
Det var kul. Statisterna var små, så jag såg ut att vara 2 meter lång.
Ingen kände riktigt igen mig.
"Jag vill träffa Big Fry" stod klottrat på toalettväggar.
Allt gick som smort i mitt liv. Jag var lycklig med min flickvän.
Då dök ett jobb i Spanien upp, ihop med tre vackra tjejer.
Nu är det ju ett helt partaj!
Okej!
Första kvällen dök en tjej från Tyskland upp. Hon hette Gundel.
Hon var en av Tysklands toppmodeller och hon var urläcker.
- Är det nåt fel? - Nej, inte det minsta.
Det är faktiskt helt perfekt.
Ja, eller hur?
"Nu ligger jag risigt till", tänkte jag.
Titta i kameran, George.
Snälla, försök fokusera.
George, kan du ge mig en banan?
Inte den... En som är större.
Vi jobbade ihop i två veckor och jag höll mig i skinnet.
När jag skulle flyga hem till London dök hon upp på flygplatsen och sa:
"Jag ska hälsa på mamma på Menorca. Har du lust att följa med?"
Jag sa att jag redan hade checkat in min resväska och hon svarade:
Jaha, vad synd.
Jag såg aldrig väskan igen.
Jag ringde Belinda och sa att jobbet hade förlängts med en vecka.
"Okej, vi ses om en vecka", sa hon.
När jag kom hem igen...
...så visste hon att jag hade varit med nån annan.
Hon var smart.
Jag grät över henne tidigare när jag inte hittade henne.
Sen när jag hittade henne var det som min fantasi blev verklig.
Jag gjorde det jag hade drömt om.
Men jag tror att drömmen förvandlades i mitt undermedvetna.
Jag var otrogen mot flickan jag levde ihop med och älskade.
Det var sorgligt. Det var slutet på kapitlet Belinda.
KAPITEL 7 Agent singelnollan
3 ÅR SENARE
Belinda flyttade till sin pappa som befann sig i London.
Det är underligt. Man kunde ju tro att jag var knäckt i åratal...
...men det var andra tider då. Make love, not war var mottot.
Jag var en 24-årig galen australiensare-
-och en del tjejer drogs till mig.
Det var den sexuellt galnaste perioden i mitt liv.
Kvinnorna på 1960-talet var lika sexorienterade som männen.
Och de frigjorde sig.
Tjena, jag är Ken. Modell/skådis.
I Tyskland träffade jag Ken Garrity, en annan australiensisk fotomodell.
Vi blev vänner, främst genom vårt kvinnointresse.
Vad gör ni efter jobbet?
Ken och jag ska ha ett litet party, lite sanning eller konka.
Vi erkänner att vi vill ha sex med er och sen får alla ta konsekvenserna.
Jag raggade upp kvinnor på gatan och tog med dem hem till Ken...
Plötsligt var en trekant i full gång.
Vi gjorde det dussintals gånger, ibland 2-3 gånger om dagen.
- Inte riktigt... G'day. - G'day.
Ja, du är väldigt skicklig med tungan märker jag.
En dag raggade jag upp en tjej och bjöd hem henne till Ken på te.
- Visst. - Okej.
Vi satt och drack en kopp te när hon sa att hon måste gå.
- Du bör nog inte gå nånstans. - Varför det?
Ken svarade: "Jag har droppat syra i ditt te."
"Jag droppade det i ditt också, George."
Jag visste inte vad syra var. Han sa:
LSD. Har ni aldrig hört talas om det?
Han gick inte att lita på.
Det får väggarna att smälta. Det känns som om hjärnan brinner.
Vad pratar ni tre om egentligen?
Jag väger 450 kilo.
450 kilo och mina ben är cyklar.
Plötsligt såg jag min andedräkt sväva genom rummet och gardinerna fladdra.
"Vad har du gjort, Ken?" tänkte jag.
Skumt, jag känner smak i färg.
Jag tror jag knyter mig. - Vad säger du? Är du på?
Jag låg i sängen och tittade in i en killes öra.
Jag undrade vems öra det var.
Jag la mig ner utan att fatta nåt. Då flög jag upp i taket.
Jag tittade ner och såg henne. "Det är ju tjejen jag är med."
Jag tittade mig själv i örat. Svisch, så var jag tillbaka i min kropp igen.
Vi vaknade nästa morgon och hon bad mig följa med henne därifrån.
Jag trodde att vi bara hade varit där i nån timme.
Vi gick ut och det var fullt med folk vid busshållplatsen.
De skulle till jobbet på King's Road.
Alla stirrade på oss, så jag frågade:
Vad glor ni på?
Jag såg att jag var naken och hade kläderna under armen. Hon också.
Vi trodde att vi hade dem på oss, så stenade var vi.
Hoppsan!
Det var en galen period i mitt liv - och det skulle bli ännu värre.
En dag hängde jag med Ken och han sa:
- Du måste hjälpa mig i morgon. - Med vad?
Hans flickvän skulle komma och han var dubbelbokad.
Jag ska träffa en agent som jag länge har velat träffa, en filmagent.
Ken var modell för pengarna, egentligen ville han bli skådis.
Jag kan inte nobba henne. Ni ska på en smygpremiär.
Jag visste inte vad en smygpremiär var.
- Kan du göra det? - Okej, visst.
- Härligt! Helt underbart... Skönt! - Inga problem.
- Tack, kompis. - Inga problem.
Är allt okej, gumman?
Så frigjort var det då. Nästa dag träffade jag Maggie Abbott.
- Så du är en vän till Ken? - Ja, vi... hänger ihop ibland.
- Är du och Ken nära vänner? - Vi träffas då och då.
Samma här. Vi har stött ihop i... genom gemensamma vänner.
Jag minns inte filmen, men Rolling Stones var där.
- Känner du Rolling Stones? - Skämtar du?
Och Beatles var också där.
- Paul! - Känner du Paul McCartney?
Javisst. Visst.
De brukade gå på visningarna och jag var väldigt imponerad.
Jag är väldigt imponerad.
Jag satt där mitt bland en massa viktiga människor.
Och senare har jag fått höra att folk undrade vem jag var.
Jag åkte hem till Paris där jag bodde och jag var hemma hos en ny tjej.
Bonjour.
Hon sa "pour toi" och gav mig luren.
- Omöjligt, ingen vet att jag är här. - George, det är Maggie Abbott.
Min rumskompis hade sagt att jag var på en restaurang.
Maggie ringde hovmästaren som sa att jag gått med en tjej.
Jag borde ha insett att det var viktigt.
- Det gäller en film du passar för. - Vilken?
Det tänker jag inte tala om på telefon.
Kom tillbaka till London, George.
Jag la på, vi fortsatte ha sex och jag glömde hela grejen.
Tre-fyra veckor senare jobbade jag med Ken igen...
- Vad ville Maggie? - Vet inte. Hon ville inte säga det.
Hon ringde alla för att hitta dig.
- Varför har du inte ringt henne? - Vet inte. Det gällde nåt skådisjobb.
Kom, vi måste hitta henne.
Vi är ju mitt i...
Vi åkte till hennes kontor och hon bad Ken vänta utanför.
Här är jag. Vad var det du ville?
Hon sa: "Du skulle passa som James Bond."
Va?!
- "Varför tycker du det?" sa jag. - Du är självsäker, arrogant.
- Det är vad de vill ha. - Arrogant...?
Jag visste inte att det var nåt negativt.
Du måste träffa Dyson Lovell som ansvarar för castingen.
Åk dit och visa upp dig för honom.
James Bond? Bond...
Hon sa åt mig att åka dit och träffa honom.
Men hon sa inte att jag var tvungen att smita in.
Så jag åkte dit och bara klev in.
Hej där, jag ska träffa Dyson Lovell. Mitt namn är Lazenby, George Lazenby.
Tyvärr, men du finns inte på listan.
Säkert? Maggie Abbott skickade mig.
Jobbet är för fackanslutna skådespelare. Är du det?
Ja, absolut. Hela mitt liv. Ring dem om du vill.
- Okej. - Inte nu. Det är lite tidigt.
- Vilket fack är du medlem i? - Det största.
BAFTA? Fel, så nu är det dags att gå.
Daniel, din tur.
Daniel, fint att se dig.
Hon sparkade ut mig, så jag ringde upp Maggie.
"De släppte inte in mig", sa jag. "Du måste ta dig in!" sa hon.
Ta dig bara förbi tjejen! Ta fram din inre James Bond.
Jag såg att alla som väntade såg ut som Sean Connery, utom jag.
Jag gick därifrån och jag visste var Sean Connery klippte håret.
Sen gick jag vidare till hans skräddare och sa:
Jag vill ha en likadan kostym som Sean Connery. Hinner ni i dag?
Sex månader, min vän.
Jösses...
- Den där, då? - Den är mr Connerys.
Den har hängt där i månader. Han är väl borta och filmar nånstans.
Det var precis så de ville att James Bond skulle se ut.
Jag tar bara den där hatten, förresten.
- Den där? - Precis, den.
Jag hade Connerys kostym, en Rolex och hans frisör hade klippt mitt hår.
Jag gick tillbaka och väntade utanför tills tjejen som inte släppte in mig-
- böjde sig ner efter nåt... Jag sprang förbi och uppför trappan.
"Nej, stanna!"
Harry, det är inte lätt att ersätta Sean Connery.
Dyson Lovell pratade på telefon med Harry Saltzman.
Vi hittar nån. Nej, Roger Moore är helt fel!-Vem är du?
Jag stod där med min Rolex så här.
Ni letar visst efter James Bond.
Jag hade ingen erfarenhet som skådespelare, men som bilförsäljare-
- vet man inte heller nåt om bilen, men man säger ändå att den är bra.
Harry, det är en kille här du bör träffa.
- Ta hit honom! - Okej.-Följ med.
När vi gick över gatan sa han: "Berätta om ditt liv."
Berätta hur många filmer du har gjort och var.
Oj, jösses... Kina, Ungern, Ryssland, Ukraina.
Jag tog alla länder jag kom på där de inte kunde kolla upp saken.
Det är simpelt: Han är distributör, han ska distribuera filmer!
Vi gick in på Harrys vräkiga kontor. Han hade fötterna på skrivbordet.
Han gestikulerade åt mig att sitta vid hans fötter. Jag gillar inte det.
Så jag gick fram till fönstret och tittade ut.
Du är en idiot!
Nu måste jag lägga på.
Vem är du? Få höra ditt livs historia.
"Gud, det är en enda stor bluff", tänkte jag.
Under ytan var jag skiträdd, så jag sa: "Han kan berätta."
Oj... Jo, han har jobbat i...
Han föll för min attityd. Alla andra skådisar gjorde bara som han sa.
Och Ungern... Ja.
Han frågade Dyson Lovell var regissören Peter Hunt var.
- I Schweiz. Han letar miljöer. - När är han tillbaka?
Var här klockan fyra på fredag.
- Det går inte. - Varför inte?
"Jag måste härifrån innan de avslöjar mig."
"Jag filmar i Paris", ljög jag.
- Vad får du för det? - 500 pund om dagen.
Det var ungefär 50 veckors lön.
Okej, gå till Stanley Zippell. Han ger dig 500 pund.
Var här klockan fyra på fredag.
- Stanley Zippell...? - Vad är det du inte fattar? Stick!
Jag hade inget svar. Sen ringde jag Maggie.
- Hur gick det? - Jag fick 500 pund i förskott.
- Allvarligt, George! Hur gick det? - Maggie, jag har checken här.
Vad har du gjort? Ingen får 500 pund för ett andra möte.
- Du kan få se. Vad gör du i kväll? - Hej då, George.
Jag gick för att träffa Peter Hunt på fredagen.
Jaha, de släpade hit mig från Schweiz bara för att träffa dig.
Han var rasande. Han var tvungen att resa hem bara för min skull.
Berätta... Vad har du gjort?
Jag vet inte varför, det bara slank ur mig...
Peter...
...jag har inte stått framför en filmkamera i hela mitt liv.
Menar du att du aldrig har jobbat som skådespelare?
Han såg på mig i några sekunder.
Han höll sig för magen och gick runt i rummet och gapskrattade.
Inser du att du har lurat två av de mest hänsynslösa män jag känner.
Håll fast vid din story så ska jag göra dig till nästa James Bond.
"I hennes majestäts hemliga tjänst".
Titeln är lite lång.
Peter ville att jag skulle bli nästa James Bond.
Han tog mig till Broccoli och Saltzman-
- men de hade redan tagit reda på min bakgrund.
När vi kom dit sa Harry: "Han är bara en klädhängare."
Folk skrattar ut oss!
Ingen använde manliga modeller som skådisar då.
Jag vill provfilma med honom. Du har fel!
Du beter dig som en pajas! Han är den nya Bond!
Han sa att han skulle provfilma i hemlighet hos Harry.
Vi ska provfilma, punkt slut! Hej då.
Provfilmning: Lazenby, första tagningen.
De ställer en framför kameran för att se hur man ser ut.
De vill se hur man rör sig och pratar. De testade 300 personer.
Jag provfilmade stuntscener.
Han frågade om jag red och jag sa ja.
De ledde fram en häst utan sadel och jag bara hoppade på.
Jag red tills den inte orkade mer.
"Okej, du kan rida", sa han. Sen var det dags för poolen.
Jag ville imponera på honom genom att simma under vattnet.
"Nej, simma vid ytan." Han ville se mig simma.
Jag var tvungen att övertyga Harry eftersom jag var fotomodell.
Jag visade inte att jag hade tagit mig vatten över huvudet.
Jag var rädd att göra bort mig.
En kväll knackade en kille på. Han hade med sig en vacker tjej.
"Hon vill ha sex med dig", sa han. "Va?!"
Hon tog av sig naken.
Intressant inredning.
Vi satte i gång och han satt bredvid. "Vill du inte vara med?" frågade jag.
Jag trodde att det var hans tur efter mig eller nåt.
"Nej, nej", sa han, så jag tänkte att han var nåt slags pervers typ.
Det är lite svårt att koncentrera sig.
Efteråt klädde hon bara på sig och gick.
"Du är modell, så producenterna var rädda att du är gay", sa han.
Men det är du ju inte.
Jag anade inte att det var ett test. Jag trodde bara att jag hade tur.
Jag genomgick en serie tester som höll på i fyra månader.
"Skakad, inte rörd."
Sen var det slagsmålsscener. "Alla australiensare kan slåss", sa Hunt.
Jag fick träna i fem minuter.
Först missade jag, men sen träffade jag en av stuntmännen på hakan.
Han föll ihop och låg så här, så jag blev orolig.
Harry klev över honom, tog tag i mig och sa: "Rollen är din."
- Det var på tiden. - Va?
Sen tackade jag så mycket.
Harry sa åt mig att ringa min mamma, så jag gjorde det:
"Hej, pojken min." "Jag ska spela James Bond, mamma."
"Jaha... Vet du att ditt körkort är ogiltigt?"
KAPITEL 10 Mördande morgondag
Om nån hade sagt när jag var tonåring att jag skulle bli James Bond-
- hade jag trott att de var galna. Alla ville väl vara som Bond?
Han hade allt män vill ha:
Tur i spel, han fick alltid flickan och han fick skjuta vem han ville.
Vad mer kan man begära?
- Mitt namn är Pussy Galore. - Det måste vara en dröm.
Jag fick rollen, förutsatt att jag höll tyst om det.
På omslaget av Life Magazine-
- hade de en bild av mig som den nye James Bond före alla andra.
Harry sa åt mig att sticka. Res nånstans och ring när du är där.
Pressen skulle inte hitta mig.
Så jag reste till södra Frankrike.
Och gissa vem jag ringde.
Hallå? George?
Hjärtat bultade. Jag berättade att jag skulle spela James Bond.
- Det är helt otroligt! - Kom hit och fira med mig.
- Hennes pappa tog luren... - Du har visst haft tur, George.
Han ogillade mig... Klasskillnader. Han befann sig på toppen-
- och jag nånstans på botten. Nu tyckte jag att vi var jämlikar.
Vad ska du göra med min dotter där?
Inget jag inte redan har gjort.
- Sa han "inget jag inte redan gjort"? - Det är precis vad han sa.
Så hon hoppade på ett plan till Sydfrankrike från London.
Under de två timmarna hann Harry ringa.
"Kom tillbaka till London nu!"
"Vi håller presskonferens i morgon", sa han.
Vad är det?
Jag sa att jag var tvungen att flyga till London.
- Va? - Ja. Allt är helgalet just nu.
Det är bra, jättebra, men de ringde och jag måste dit genast.
- Jag måste åka. - När kommer du tillbaka?
Åh, i morgon. I övermorgon senast, jag lovar.
Hon åkte till hotellet och jag sa att jag snart var tillbaka.
Nästa dag, eller dagen därpå.
Så blev det inte.
Jag trodde det handlade om några dagar.
Jag anade inte att det skulle dröja år innan vi sågs igen.
Hon gifte sig och fick barn.
Vi stötte ihop igen först 20 år senare.
Livet hade sett annorlunda ut.
Om jag hade kommit tillbaka.
Hon var en skönhet och en fin kvinna.
Jag brukade...
Det var en sån där sak där tajmingen bara är fel...
Det var ödet.
KAPITEL 11 Skakad, men oberörd
- Vad gjorde du tidigare? - Jag var fotomodell.
Innan dess bilförsäljare och mekaniker.
- Vad fick dig att söka rollen? - En vän föreslog det. Maggie Abbott.
Mr Hunt, han ska bli en berömd skådespelare helt utan erfarenhet...
Nej, inte en känd skådespelare utan en filmstjärna.
Det var mycket pressfolk där från alla möjliga länder.
Jag smuttade på ett glas vin, rökte, jag visste inte vad jag sysslade med.
Vad oroar dig mest med att vara med i en sån här mångmiljonfilm?
Jag hoppas att jag gör ett bra jobb.
Jag undrade vad fan jag hade gett mig in på.
Vi åkte till Schweiz för att påbörja filminspelningen.
Jag hade aldrig sett en inspelning. Hundratals personer, helikoptrar...
Det är en stor grej och jag var centralfiguren.
Alla som spelade viktiga roller var erfarna.
Diana Rigg och Telly Savalas hade varit skådisar i årtionden.
George, du kommer att jämföras med Sean Connery.
Hur tror du det påverkar din image?
Sean Connery skapade James Bond. Hur ska jag kunna överträffa honom?
- Mr...? - Bond. James Bond.
Jag är ingen skådis, jag väntade mig inte att vara bra.
Han skapade ju rollfiguren utifrån sin egen personlighet.
Jag insåg snabbt att folk ville se Sean Connerys version.
Jag hade en australiensisk accent som inte fungerade för James Bond.
Jag fick ändra mitt sätt att gå också för jag gick så här...
Jag vaggade fram över vita duken.
De sa att jag måste gå och prata annorlunda.
- Mitt namn är Bond... - ...James Bond, agent 007.
Kan man få en Martini? Skakad eller rörd, det kvittar.
Min röstcoach fick mig att ligga på golvet med en tändsticka i munnen.
Dra ut på vokalerna.
Det blockerade rätt muskler så att jag lät som en engelsman.
De' må ja' säga, vilket undelbalt tak ni hal.
Jag skulle låta som en engelsk snobb.
Vilket underbart tak ni har.
Moneypenny, håll tyst. Håll mun, miss Moneypenny.
Mitt namn är Bond. James Bond.
När jag skulle gå sa min röstcoach:
Vet du vad, jag tycker synd om dig.
"Varför det?" undrade jag. "Det är en jäkla svår roll", sa hon.
Ditt liv kommer att förändras.
Nästa dag skulle vi filma vinjetten. "Gör som Connery", sa han.
"Vänd dig om och skjut." Jag vet inte vad som for i mig...
I första tagningen föll jag ner på knä av nån anledning.
- Vad var det där? - Jag skulle skjuta.
Som Connery, sa jag. Varför står du på knä?
Varför härma Connery? Jag är Lazenby.
Gör det som George när han härmar Connery. Inget knäande.
- Vända mig om och skjuta, alltså? - Precis... Som Connery.
Skriv "tramsig". Han är en tramsig liten pojke.
Då kör vi.
- Jaså, vi är på skämthumör? - Jag tyckte jag såg nån bakom mig.
Ska vi vara med och leka? Vad kul!
- Uppför dig nu. Du slösar bara tid. - Vilken av dem gillade du bäst?
Sluta! Jag har fått nog av den här skiten!
Sluta fjanta dig och gör rätt nu!
Herregud! Det räcker. Alla tar fem minuters paus.
Det var ett varningsskott.
Det är väl därför blodet rinner ner uppifrån?
I min Bondfilm använde de vinjetten jag inte fick göra.
Jag är så kreativ...
God morgon! Mitt namn är Bond. James Bond.
Efter ett tag började jag ha kul.
Jag visste inte om jag var bra nog, jag gjorde bara mitt bästa.
Ni är väldigt självsäker. Jag kanske ska skjuta er för nöjes skull.
Det finns trevligare saker att göra.
Jag jobbade ihop med bra folk. Telly Savalas, Diana Rigg...
Angela Scoular, hon var rolig.
Vi lurade henne. I en scen skulle hon stoppa handen under min kilt-
-och ge mig sitt rumsnummer.
Före scenen värmde rekvisitörerna en stor tysk korv-
-och tejpade fast den på mitt lår.
Givetvis, Fräulein.
Så hon stoppade in handen...
...och slutförde hela scenen utan minsta reaktion.
Teamet var helt paffa.
Då viskade hon i örat på mig: "Du har ju inga kalsonger på dig."
- Mår ni inte bra? - Jag känner mig bara lite styv.
Okej, andra tagningen.
Alla möjliga galenskaper pågick.
Stuntslagsmål, man hängde i rep...
Knivkastaren träffade inte, men jag hade kastat kniv sen jag var liten-
-så jag tog över knivkastningen.
"En stuntman sa: "George ska inte hoppa från helikoptrar, han kan dö."
De sa: "Ingen har sett honom än, så då skaffar vi bara en ny."
KAPITEL 12 Världen räcker aldrig till
Efter ett tag kändes allt bekvämt och var jag osäker så dolde jag det.
Alla har lite James Bond i sig - eller de tror åtminstone det.
Den nye James Bond är lång, mörk och stilig.
Jag började känna mig viktig.
- Han är ursnygg. - Charmig.
Jag var inte modell utan filmstjärna nu.
Han är sexig och självsäker, som James Bond ska vara.
Det var många kvinnor med i filmen.
Tack och lov, för vi filmade i nio månader.
Man lärde känna dem. Det var liksom...
Vem ska man börja med?
Jag minns en morgon. Tjejerna hade ställt en stuntdocka utanför logen-
- med en lapp på: "Henne har du inte varit med än, George."
- Så du hade kul? - De hade kul med mig.
- Jag vet inte ens vad du heter. - Jag ska berätta allt... senare.
Garçon, un... café... En kopp kaffe till. Duktig pojke.
Jag var ledig och satt på ett kafé när en folkmassa samlades utanför-
- och jag hörde hur de sa: "Det är den nye James Bond."
Det steg mig lite åt huvudet.
Jag minns att jag var på kontoret en dag för att få min dagersättning.
Varför får jag bara 100 dollar? Vad får han?
"1 000 dollar", svarade Harry. Jag tittade på honom och sa:
- Jag gör ju samma sak som han. - Okej, 1 000 dollar i veckan.
Mitt självförtroende funkade. Andra försökte smöra för dem-
-men jag bara sa vad jag ville ha.
Jag sa: "Det var min sista stuntscen!"
Jag fick ett privatplan för att flyga till stan-
-så jag tog med mig nån av tjejerna.
Jag tror det blir lite turbulens. Ingen fara, jag tar hand om dig.
Känns det bättre?
Jag gick ut och festade varje kväll.
"Säg åt henne att klippa sig", sa jag. Det är sant.
Jag drack minst en flaska vodka om dagen.
Jag undrade just...
Mer, mer, mer!
Jag rökte allt gräs jag kunde.
Jag gick inte och la mig förrän vid tre-eller fyratiden varje natt.
Kändisskap är fascinerande. Mitt liv förändrades på många sätt.
Folk erbjöd mig pengar för att kunna visa upp mig på sina partyn.
Inte mig, det visste jag, utan James Bond.
James Bond gick på deras partyn, inte George Lazenby.
- Insåg du det då? - Inte helt och hållet.
Man tror att man är nån, tills mattan dras undan för en.
KAPITEL 13 Beslutsfeber
Tror ni att ni vet vem Bond är, så har ni fel.
Den här är annorlunda.
Lazenby, George Lazenby - den annorlunda Bond.
Filmen skulle ha premiär, men jag hade inte sett den.
Jag måste ha skött mig hyfsat för de ville skriva på för sex filmer till.
Filmen är en fantastisk kassasuccé.
I USA har mr Lazenby utsetts till årets mest lovande debutant.
Jag spelade in hela filmen utan att skriva kontrakt-
-så Ian Allis var på dem.
"Hur kan ni låta honom spela in en hel film utan kontrakt?!"
Så de försökte övertala mig.
Skriv på det jävla kontraktet!
Det var ett slavkontrakt där de avgör vad man har på sig och får göra.
Det är enkelt: Skriv på och bli rik.
Vad har vi här, då?
Harry erbjöd mig 1 miljon dollar under bordet.
Ja, det stämmer.
...för att skriva på kontraktet.
Min manager Ronan O'Rahilly sa: "Clint Eastwood får 500 000 dollar."
"Två filmer på sex veckor ger 1 miljon."
Gör det.
- Jag måste tänka på saken. - Du är en idiot, en riktig idiot.
Vad finns det att tänka på?!
Han stormade ut. Vad skulle de göra med nån som nobbar 1 miljon?
Han verkar veta vem han är och han håller fast vid sin individualitet.
Han vägrade raka av sig skägget inför premiären.
Jag skaffade skägg för att det gjorde att jag slapp bli igenkänd.
Jag minns ett samtal jag fick...
Gå inte på premiären så där. Skägget förstör allt!
Fattar du inte att Bond inte har skägg, din jävla skithippie!
Men jag gick ändå... med skägg.
Det var en kunglig premiär och jag blev igenkänd och fotograferad.
Jag stod i raden och hälsade på kungligheterna.
Producenterna ville inte ha mig där, men jag hade dem i ett järngrepp-
- för de hade gjort färdigt filmen utan att jag var under kontrakt.
Efter premiären åkte du på en själv- finansierad PR-turné i USA. Varför?
Av princip. Jag hade blivit lovad en PR-turné och såg fram emot den-
- men jag fick inte åka med skägg och långt hår. Jag skulle se ut som Bond.
Den nye James Bond. Vi hälsar George Lazenby välkommen!
De flesta ville träffa den nya James Bond-folk gillar honom.
"Alla förstår väl att James Bond inte är en verklig människa", sa jag.
Men det stör dem att jag inte har rakat mig på en månad.
Välkommen, George. James Bond har väl inte skägg? Har du det i filmen?
Nej. Men jag är inte med i filmen nu, så jag är George Lazenby igen.
Jag skulle vara Bond dygnet runt.
Är du Bond när du inte står framför kameran?
Nej, som jag sa så var James Bond bara min rollfigur.
Ingen kan leva sin roll.
Det är en tung mantel att axla, James Bond-grejen.
James Bond är underhållande, men inte verklig.
Man måste vara ärlig mot sig själv-
- och det är inte lätt med all påverkan utifrån.
Nästa gäst är snart ett känt namn överallt.
Han har tagit över rollen som James Bond.
Vi hälsar George Lazenby välkommen!
Jag var med i "David Frost Show" och hos Johnny Carson dagen därpå.
Det är svårt att tänka sig att nån som gjorde det jag gjorde...
...är mentalt frisk. Han frågade hur det var att vara James Bond.
Det var kul, men jag har fått nog av det.
Du borde sitta på min plats, så kul var det.
Han och publiken skrattade.
Det var kul. Du skämtar. Du menar väl inte allvar?
Jo, det gör jag.
Jag nobbade allt.
Sju filmer, en miljonbonus - och jag tackade nej.
Du missar mycket pengar. Har du inte funderat på att göra en film till?
Det ordnar sig. Vill du köpa en bil?
Jag önskar dig lycka till! Du är en självsäker och charmerande ung man.
Mina damer och herrar, George Lazenby!
Jag kunde inte förklara det.
Varför jag gjorde det och vad jag tänkte och kände.
Jag vet fortfarande inte varför.
I själ och hjärta kändes det bara inte rätt.
Det var en instinkt, en inre röst.
Konsekvenserna spelar ingen roll.
Jag blev svartlistad. Jag var portad på varenda filminspelning.
Fem år senare var det nästan ingen som brydde sig om mig längre.
Stackars George, vad han än gör nu så bär han själv skulden-
-till sin undergång som filmstjärna.
Mitt namn blev ett skämt.
Legendarisk för att ha spelat James Bond en gång!
Benedictus XVI var Vatikanens George Lazenby-
- och Johannes Paulus var Sean Connery.
Det var ett ökänt dåligt beslut.
Sån är berömmelsen...
Jag brukade beställa bord på Dorchester Hotel ibland.
Jag ringde och fick deras bästa bord.
En dag sa de att det var fullt. Jag hade smutskastats i pressen.
Okej, så jag ringde igen och sa att jag var Cary Grant.
"Har ni ett bord för fyra?" "Givetvis, mr Grant."
Jag dök upp och sa: "Cary Grant ringde just. Han kan inte komma."
Bara för att jävlas.
"Judy, det är Cary Grant."
När man ser tillbaka på det... Du har fått en del kritik i pressen.
- Var det värt det? - Ja, det tycker jag.
Jag har alltid gjort det jag trodde var rätt.
Det var det inte alltid, men då trodde jag det.
Jag borde ha gjort två filmer, för att visa att jag inte fick sparken.
Det var ett misstag, men samtidigt är det här den jag är.
Jag vet inte varför. En del tror att jag är galen.
Men jag har levt mitt liv som jag ville.
Ibland ångrar jag att jag och Belinda gick skilda vägar.
Hon lärde mig vad kärlek är.
Hon lärde mig att älska.
Men fastnar man i nåt sånt så är ens liv över.
Stör det dig inte att du kan ha gått miste om en förmögenhet?
På sätt och vis. Jag vill ha ekonomisk trygghet-
-men jag aldrig haft mycket pengar-
- och jag tror att det finns annat jag kan tjäna pengar på.
Föredrar du att vara en stereotyp James Bond eller en bilförsäljare?
En bilförsäljare, som jag var tidigare.
Att bli Bond var inte allt för mig.
Han ångrar sig ibland, men säger att James Bond är historia.
Jag gifte mig, fick barn och blev framgångsrik i fastighetsbranschen.
Jag började med motocross, det var en gammal pojkdröm.
Det är svårt för folk att förstå, men att leva på sina egna villkor-
-är nyckeln till ett rikare liv.
Det bästa man kan göra är att känna och vara sig själv.
Jag kanske inte är nåt stort, men jag är ett original.
Den mest kontroversiella James Bond är vår nästa gäst.
Han tog över efter Sean Connery-
- och till råga på allt var han inte ens skådespelare.
Men vissa tycker att han var den bästa Bond av alla. George Lazenby!
Jag är stolt över mitt liv.
Jag har haft tur. Jag hade en halv njure och förväntades bara bli 12 år.
Här sitter jag vid 76 års ålder och har gjort mer än jag väntade mig.
Jag var nöjd som mekaniker, säljare, fotomodell och James Bond.
Jag är nöjd med mitt äktenskap och mina barn.
De är underbara allihop.
Jag skulle inte ändra nånting.
Jag kanske skulle ha lite fler vackra kvinnor i mitt liv, men vad fasen...
Vad hoppas du att folk minns av ditt liv?
Oj, bra fråga.
Berätta... Vad du har gjort?
Jag vill att de ska veta att man kan gå emot folks förväntningar-
-och skriva sin egen historia.
Översättning: Andreas Palm Meister www.btistudios.com